![](https://www.niku.no/wp-content/uploads/2024/06/gm.saac2_.5-1240x710.jpg)
Arkeologiske undersøkelser – polarhistorisk mysterie på Kvitøya
Riksantikvaren og Sysselmesteren på Svalbard har gitt en sjelden tillatelse til å gjennomføre arkeologiske undersøkelser på Kvitøya. Det er kun mulig å komme i land på Kvitøya noen få uker i året, og i august drar NIKU av gårde. Kanskje vil også et polarhistorisk mysterie bli løst.
Om polarprosjektet Kvitøya: Bærekraft for kulturarv – kulturarv for bærekraft
- 1. august reiser prosjektdeltakerne fra Longerbyen til Kvitøya på arkeologisk feltarbeid.
- Prosjektdeltakerne kommer fra Karolinska Institutet, NIKU og universitetet i Bergen.
- Syv prosjektdeltakere, to isbjørnvakter, tre mannskap og to arkeologhunder er med.
- 20 dager vil prosjektgruppen være borte.
I 1897 gjorde S.A. Andrée og hans ekspedisjon et mislykket forsøk på å nå Nordpolen via luftveien. 33 år senere ble de funnet døde. Det viste seg at de hadde endt opp på Kvitøya, en av de mest avsidesliggende øyene i øygruppa Svalbard. De hadde etterlatt seg dagbøker og film, som etter 33 år i isen lot seg fremkalle, noe som har gitt et unikt innsyn i deres kamp for å overleve. Allikevel er de tre mennenes dødsårsaker – nesten 100 år etter at de ble funnet – fortsatt ukjent. Det ble funnet både klær og våpen, og dagboknotatene viser at de var med godt mot – hva skjedde?
Krevende feltarbeid
Sterk faglig prosjektgruppe:
- Dr. Anne-Cathrine Flyen: Prosjektleder for mål 1 og 2. Polarforsker ved NIKU, med bred erfaring fra feltarbeid på Svalbard. Flyen har vært i felt på Svalbard hvert år siden 2002 (med unntak av koronaårene 2020 og 2021).
- Jani Causevic: Arkeolog, GIS-ansvarlig og dronepilot ved NIKU. Causevic er en del av NIKUs verdensledende miljø på digital dokumentasjon av kulturminner og kulturmiljø, inkludert 3D-dokumentasjon, fotogrammetri og laserscanning.
- Dr. Beatrice Uusma: Prosjektleder for mål 3. Lege ved Karolinska Institutet i Stockholm. Hun har i to tiår har forsket på Andrée-ekspedisjonens dødsårsak og er forfatter av den Augustpris-belønnede faktaboken Expeditionen, som er utgitt 13 land. I tillegg består Uusmas gruppe av en arkeolog/rettsmedisinsk osteolog, en hundefører (for arkeologihundne), en arkeolog med spesialitet innen jordprøvemetodikk og analyse og en fotograf .
Dødsårsaken er en av de tingene polarprosjektet som i august reiser til Kvitøya skal undersøke nærmere. Denne delen av prosjektet er det lege og forfatter Beatrice Uusma fra Karolinska Institutet som har ansvar for. I tillegg skal det gjøres digital dokumentering av kulturmiljøet og forskes på turismens innvirkning på kulturmiljøet og nedbrytning av kulturminnene. NIKU har prosjektansvaret for den kulturminnefaglige delen av forskningen og har hatt ansvar for alle søknader og tillatelser i forbindelse med feltarbeidet.
– Det å dra i felt på Svalbard krever en rekke tillatelser med hensyn til undersøkelser på kulturminner og i kulturmiljøer. I tillegg er det et omfattende feltopplegg som skal redegjøres for, hvor man må ha godkjenning for ilandstigning og ivaretakelse av sikkerhet må være godt beskrevet,
sier prosjektansvarlig og polarforsker Anne Cathrine Flyen.
I starten av august drar prosjektdeltakerne ut fra Longerbyen med båten Ulla Rinmann. Det tar tre dager ut til Kvitøya hvor prosjektdeltakerne vil ta seg inn til øya med mindre båter for å utføre feltarbeid. Prosjektdeltakerne skal ikke overnatte på Kvitøya, men bo i ekspedisjonsskipet. Driv-is, tåke, eller andre værforhold kan tvinge prosjektdeltakerne til å måtte bli på Kvitøya over natten, og derfor bringer teamet med seg ekstra sikkerhetsutstyr som telt, nødmat og soveposer forteller Flyen:
– Sikkerhet står i høysetet på et feltarbeid under forhold som dette. Derfor må vi hver dag pakke med oss alt dette utstyret. Mange forhold må tas i betraktning, og vi må planlegge for å klare oss selv. Dersom uhellet skulle være ute og vi må ha hjelp, vil det ta lang tid å komme oss til unnsetning.
Selv har Flyen både sikkerhetskurs, skytetrening og lang fartstid med feltarbeid på Svalbard, og prosjektet har med seg to isbjørnvakter som alltid skal være med når forskerne er i felt.
![](https://www.niku.no/wp-content/uploads/2024/06/Kvitoya-2015_Stedet-der-Strindberg-ble-funnet_Foto_A.L-Ekeblad-420x315.jpg)
![](https://www.niku.no/wp-content/uploads/2024/06/Kvitoya-2015_KVitoya-sett-fra-sjoen-der-dodsleieren-la_Foto_A.L.Ekeblad-780x585.jpg)
![](https://www.niku.no/wp-content/uploads/2024/06/Kvitoya-2015_Del-av-hermetikkboks_Foto_A.L.Ekeblad-420x315.jpg)
Dødsleiren er et fredet kulturmiljø
I dag er leiren hvor Andrée og hans ekspedisjonsmedlemmer ble funnet et høyt verdsatt og automatisk fredet kulturmiljø. Selve kulturmiljøet er dårlig dokumentert og nedbrytningen øker stadig. Delvis på grunn av klimaendringene, og delvis grunnet turisme som har slitt ned og påvirket miljøet. Derfor er det en viktig jobb NIKU skal gjøre med å dokumentere kulturmiljø og enkeltminner på Kvitøya.
NIKU dokumenterer alle funn digitalt
Prosjektmål:
- Mål 1: Dokumentere (digitalt) og måle inn kulturmiljøet og flest mulig enkeltminner.
- Mål 2: Dokumentere og analysere turismens innvirkning på kulturmiljøet.
- Mål 3: Ettersøke levninger fra Andrée-ekspedisjonen, og bruke funnene til å hente inn ny kunnskap om ekspedisjonsmedlemmenes dødsårsak, og kunnskap om deres siste dager på øya.
NIKU har bred erfaring med digital dokumentasjon av kulturminner, og besitter en unik kombinasjon av kulturminnekunnskap og kompetanse på ny teknologi. Ifølge Jani Causevic, arkeolog, GIS-ansvarlig og dronepilot, vil en rekke ulike dokumentasjonsteknikker bli brukt når NIKU skal dokumentere dette kulturmiljøet digitalt:
– Vi vil benytte både drone, fotogrammetri og laserskanner, og i ettertid vil vi lage en tredimensjonal digital modell av landskapet og kulturmiljøet.
Han påpeker videre at den digitale dokumentasjonen også vil kunne danne et viktig utgangspunkt for overvåking av kulturmiljøets nedbrytning.